El deteriorament del marc normatiu de les competències lingüístiques del personal sanitari a les Illes Balears. Els seus efectes sobre el règim tuïtiu de la llengua catalana - Ballester Cardell, Maria (Revista de Llengua i Dret, 2025)
Gairebé a punt de complir-se el quarantè aniversari de l’aprovació de la Llei 3/1986, de 29 d’abril, de normalització lingüística de les Illes Balears, continua molt viu el debat sobre el règim de capacitació lingüística del personal sanitari del Servei de Salut. Les successives revisions normatives sobre l’ús de les llengües oficials en aquest àmbit i la resposta judicial, tant respecte a l’establiment del requisit de coneixements de llengua catalana com a l’adopció de mesures potencialment regressives, són una mostra de les dificultats que comporta avançar cap a un marc jurídic estable que garanteixi adequadament els drets lingüístics dels usuaris en l’àmbit assistencial i sanitari. En aquest estudi s’analitzen les tensions provocades per les fluctuacions normatives que s’han produït en les darreres legislatures i la doctrina recent del Tribunal Constitucional en relació amb la rebaixa de les competències lingüístiques del personal sanitari del Servei de Salut de les Illes Balears. Aquestes circumstàncies, en conjunt, marquen una tendència regressiva i fan minvar el nivell de protecció de la llengua catalana a les Illes Balears. , Almost on the eve of the 40th anniversary of the approval of Law 3/1986, of 29 April, on the linguistic normalisation of the Balearic Islands, the debate on the language training regime for health service staff is still very much alive. The successive regulatory revisions on the use of the official languages in this field and the judicial response, with regard to both the requirement to know Catalan and the adoption of potentially regressive measures, are an example of the difficulties involved in moving toward a stable legal framework that adequately guarantees users’ language rights in the healthcare field. This study analyses the tensions caused by the regulatory fluctuations that have occurred in recent legislatures and the recent doctrine of the Constitutional Court in relation to the reduction in the level of language competence required by healthcare staff in the Balearic Islands Health Service. These circumstances, taken together, mark a regressive trend and lower the level of protection of the Catalan language in the Balearic Islands. , Casi a punto de cumplirse el cuadragésimo aniversario de la aprobación de la Ley 3/1986, de 29 de abril, de Normalización Lingüística de las Islas Baleares, continúa muy vivo el debate sobre el régimen de capacitación lingüística del personal sanitario del Servicio de Salud. Las sucesivas revisiones normativas sobre el uso de las lenguas oficiales en este ámbito y la respuesta judicial, tanto con respecto al establecimiento del requisito de conocimientos de lengua catalana como a la adopción de medidas potencialmente regresivas, son una muestra de las dificultades que comporta avanzar hacia un marco jurídico estable que garantice adecuadamente los derechos lingüísticos de los usuarios en el ámbito asistencial y sanitario. En este estudio se analizan las tensiones provocadas por las fluctuaciones normativas que se han producido en las últimas legislaturas y la reciente doctrina del Tribunal Constitucional en relación con la rebaja de las competencias lingüísticas del personal sanitario del Servicio de Salud de las Islas Baleares. Estas circunstancias, en conjunto, marcan una tendencia regresiva y disminuyen el nivel de protección de la lengua catalana en las Islas Baleares.

Santé et mieux-être des élèves francophones au Nouveau-Brunswick (Canada) - Boivin, Nathalie; Foulem, Ghislaine; Desjardins, Isabelle Perron (La Revue de Santé Scolaire et Universitaire, 2025)

Language-based welfare services in times of structural change: An examination of Finland’s social and healthcare reform (2023) - Himmelroos, Staffan; Sjöblom, Stefan; Vento, Isak (Revista de Llengua i Dret, 2025)
This study examines the impact of Finland’s social and healthcare reform on language-based welfare services for the Swedish-speaking population of Finland. The reform shifted healthcare responsibility from municipalities to regional wellbeing service counties (WBSCs), altering established linguistic boundaries in the process. Traditionally, municipalities have ensured the provision of services in both Finnish and Swedish in bilingual areas. Post-reform, Swedish speakers that represent a majority or substantial minority within a municipality have become a small minority within larger WBSCs, some of which include unilingual areas that lack experience in providing bilingual services. Analysis of survey data indicates that Swedish speakers in majority Swedish-speaking municipalities are the most satisfied with language services, while those in minority areas are significantly less satisfied. Notwithstanding, satisfaction among Swedish speakers in majority areas has declined significantly since the reform. The study highlights the challenges of maintaining language rights within a universal healthcare system amid structural changes and emphasises the importance of addressing linguistic needs in a state with two national languages. , Aquest estudi analitza l’impacte de la reforma social i sanitària en els serveis socials i de salut basats en la llengua per a la població de parla sueca de Finlàndia. La reforma va traslladar la responsabilitat sanitària dels municipis als serveis regionals de benestar (wellbeing service counties o WBSC), alterant així les fronteres lingüístiques establertes. Tradicionalment, els municipis havien garantit la prestació de serveis tant en finès com en suec a les zones bilingües. Després de la reforma, els parlants de suec que constituïen una majoria o una minoria important dins d’un municipi han passat a ser una petita minoria dins de WBSC més grans, alguns dels quals inclouen àrees unilingües sense experiència en la prestació de serveis bilingües. L’anàlisi de dades provinents d’enquestes indica que els parlants de suec dels municipis de majoria suecoparlant són els més satisfets amb els serveis lingüístics, mentre que els de les àrees on són minoria es mostren significativament menys satisfets. Tanmateix, la satisfacció entre els parlants de suec a les àrees on són majoria ha disminuït notablement des de la reforma. L’estudi destaca els reptes que suposa mantenir els drets lingüístics dins d’un sistema de salut universal enmig de canvis estructurals i posa èmfasi en la importància d’atendre les necessitats lingüístiques en un estat amb dues llengües nacionals. , Este estudio analiza el impacto de la reforma social y sanitaria en los servicios sociales y de salud basados en la lengua para la población de habla sueca de Finlandia. La reforma trasladó la responsabilidad sanitaria de los municipios a los servicios regionales de bienestar (wellbeing service counties o WBSC), alterando así las fronteras lingüísticas establecidas. Tradicionalmente, los municipios habían garantizado la prestación de servicios tanto en finés como en sueco en las zonas bilingües. Después de la reforma, los hablantes de sueco que constituían una mayoría o una minoría importante dentro de un municipio han pasado a ser una pequeña minoría dentro de WBSC mayores, algunos de los cuales incluyen áreas unilingües sin experiencia en la prestación de servicios bilingües. El análisis de datos provenientes de encuestas indica que los hablantes de sueco de los municipios de mayoría suecohablante son los más satisfechos con los servicios lingüísticos, mientras que los de las áreas donde son minoría se muestran significativamente menos satisfechos. Sin embargo, la satisfacción entre los hablantes de sueco en las áreas donde son mayoría ha disminuido notablemente desde la reforma. El estudio destaca los retos que supone mantener los derechos lingüísticos dentro de un sistema de salud universal en medio de cambios estructurales y pone énfasis en la importancia de atender a las necesidades lingüísticas en un estado con dos lenguas nacionales.

Accès aux services de santé et sociaux pour les communautés francophones en situation minoritaire du Canada : la co-construction d’une norme nationale volontaire - Larocque, Francois; Bouchard, Louise (Revista de Llengua i Dret / Journal of Language and Law, 2025)
Cet article propose une première analyse de la norme volontaire CAN/HSO 11012:2018 - Accès aux services de santé et aux services sociaux dans les langues officielles, encore largement méconnue dans les milieux juridiques et de la santé. Il retrace les étapes de son développement, ses modalités de mise en œuvre –notamment par l’entremise du Programme de reconnaissance des langues officielles d’Agrément Canada–, ainsi que sa structure et son contenu prescriptif. Adoptant une perspective fondée sur le pluralisme normatif, l’article situe cette norme au sein d’un écosystème fragmenté et multiscalaire de la régulation des services de santé en français au Canada. Il examine son potentiel structurant pour renforcer l’offre active auprès des communautés francophones en situation minoritaire, tout en mettant en lumière les limites inhérentes à son statut volontaire. Cette norme témoigne d’un tournant vers une régulation plus privatisée et collaborative dans laquelle les institutions de santé deviennent elles-mêmes actrices de la production et de la mise en œuvre des normes en matière d’équité linguistique. Aquest article ofereix una primera anàlisi de la norma voluntària CAN/HSO 11012:2018 - Accés als serveis de salut i socials en les llengües oficials, que encara és àmpliament desconeguda en els entorns jurídics i sanitaris. S’hi descriuen les etapes de desenvolupament de la norma, les modalitats d’implementació –en concret a través del Programa de reconeixement de les llengües oficials d’Agrément Canada–, l’estructura i el contingut prescriptiu. A partir d’una perspectiva basada en el pluralisme normatiu, l’article situa aquesta norma dins d’un ecosistema fragmentat i multiescalar de regulació dels serveis de salut en francès al Canadà. S’hi analitza el seu potencial estructurador per reforçar l’oferta activa adreçada a les comunitats francòfones en situació minoritària, i alhora es posen de manifest els límits inherents al seu caràcter voluntari. Aquesta norma reflecteix un tomb envers una regulació més privatitzada i col·laborativa, en la qual les institucions de salut mateixes esdevenen agents de producció i d’implementació de les normes en matèria d’equitat lingüística. This article provides a preliminary analysis of the voluntary standard CAN/HSO 11012:2018 - Access to health and social services in the official languages, which is still largely unknown in legal and healthcare circles. It traces the stages of its development, the means by which it has been put into effect – notably through the Programme of official languages recognition by Agrément Canada – and its structure and prescriptive content. Adopting an approach based on normative pluralism, the article situates this standard within a fragmented, multi-scale ecosystem regulating French-language health services in Canada. It examines its potential for strengthening the services currently available to French-speaking minority communities, while shedding light on the limitations inherent to its voluntary status. This standard reflects a shift towards a more privatised and collaborative regulation in which health institutions take on a leading role in producing and implementing language equity standards. Este articulo ofrece un primer análisis de la norma voluntaria CAN/SHO 11012:2018 - Acceso a los servicios de salud y sociales en las lenguas oficiales, aún ampliamente desconocida en los entornos jurídicos y sanitarios. Se describen las etapas de su desarrollo, sus modalidades de implementación –en concreto a través del Programa de reconocimiento de las lenguas oficiales de Agrément Canada–, su estructura y su contenido prescriptivo. A partir de una perspectiva basada en el pluralismo normativo, el artículo sitúa esta norma dentro de un ecosistema fragmentado y multiescalar de regulación de los servicios de salud en francés en Canadá. Se analiza su potencial estructurador para reforzar la oferta activa dirigida a las comunidades francófonas en situación minoritaria, y a la vez se ponen de manifiesto los límites inherentes a su carácter voluntario. Esta norma refleja un giro hacia una regulación más privatizada y colaborativa, en la cual las instituciones de salud se convierten en agentes de producción e implementación de las normas en materia de equidad lingüística.

Operationalising linguistic unease for the evaluation of language policies in healthcare - Marinaro, Nicole (Revista de Llengua i Dret, 2025)
This contribution presents an original methodological tool for the systematic evaluation of the relevance and comprehensiveness of healthcare language policy design. In particular, the focus of the analysis are public policies that address communication barriers experienced by patients who speak autochthonous or allochthonous languages other than the majority language in their interaction with the healthcare system. Such communication barriers are here conceptualised as “linguistic unease”. Within the epistemological framework of public policy analysis, the tool presented in the article hinges on the operationalisation of the concept of linguistic unease and is hence built on the centrality of the consideration of speakers’ needs. After outlining instances of linguistic unease in healthcare, the article presents the tool in detail and illustrates its employment through a brief practical example. , Aquest article presenta una eina metodològica original per a l’avaluació sistemàtica de la rellevància i l’exhaustivitat del disseny de polítiques lingüístiques en l’atenció sanitària. En concret, l’anàlisi se centra en les polítiques públiques que aborden les barreres de comunicació que experimenten els pacients que parlen llengües autòctones o al·lòctones diferents de la llengua majoritària a l’hora d’interactuar amb el sistema de salut. Aquestes barreres comunicatives es conceptualitzen com a “incomoditat lingüística”. Dins del marc epistemològic de l’anàlisi de les polítiques públiques, l’eina presentada a l’article es basa en l’operacionalització del concepte d’incomoditat lingüística i, com a tal, s’articula al voltant de la centralitat de les necessitats dels parlants. Després d’exposar diversos casos d’incomoditat lingüística en l’atenció sanitària, l’article descriu l’eina en detall i n’il·lustra l’ús a través d’un breu exemple pràctic. , Este artículo presenta una herramienta metodológica original para la evaluación sistemática de la relevancia y la exhaustividad del diseño de políticas lingüísticas en la atención sanitaria. En concreto, el análisis se centra en las políticas públicas que abordan las barreras de comunicación que experimentan los pacientes que hablan lenguas autóctonas o alóctonas diferentes de la lengua mayoritaria en sus interacciones con el sistema de salud. Estas barreras comunicativas se conceptualizan como “incomodidad lingüística”. Dentro del marco epistemológico del análisis de las políticas públicas, la herramienta presentada en el artículo se basa en la operacionalización del concepto de “incomodidad lingüística” y, como tal, se articula en torno a la centralidad de las necesidades de los hablantes. Después de exponer varios casos de incomodidad lingüística en la atención sanitaria, el artículo describe la herramienta en detalle e ilustra su uso a través de un breve ejemplo práctico.

Navigating the meso-level bottleneck: Language rights implementation in Welsh healthcare - Prys, Cynog; Hodges, Rhian (Revista de Llengua i Dret, 2025)
Language is a key factor in the delivery of effective healthcare, especially in settings where service users speak a minoritised language. In Wales, the Welsh Government has acknowledged the importance of linguistic inclusion through initiatives such as the More than just words strategy, which aims to embed the Welsh language into health and social care services. The introduction of The Welsh Language Standards (No. 7) Regulations in 2018 marked a significant statutory development, placing legal obligations on health boards to provide services in Welsh. Despite these policy-level advancements, the integration of Welsh language services within healthcare remains uneven. Reports have highlighted persistent gaps and inconsistencies in Welsh language service provision, raising concerns about the practical challenges of implementation and its impact on service users. In this paper, we examine the structural and operational barriers encountered by meso-level actors – particularly local health boards – responsible for implementing national language policy in everyday service delivery. Although the analysis is situated in the Welsh context, the paper contributes to a broader understanding of the administrative bottlenecks that can arise when implementing public services in a minoritised language context. It highlights the need to critically examine the institutional dynamics that shape the translation of policy into practice and the implications for minoritised languages such as Welsh. , La llengua és un element clau en la prestació d’una atenció sanitària de qualitat, sobretot en contextos en què els usuaris parlen una llengua minoritzada. A Gal·les, el Govern gal·lès ha reconegut la importància de la inclusió lingüística a través d’iniciatives com ara l’estratègia More than just words, que té l’objectiu d’integrar la llengua gal·lesa als serveis de salut i d’assistència social. L’any 2018, la introducció del Reglament núm. 7 sobre la llengua gal·lesa va marcar un avenç normatiu important, ja que va imposar obligacions legals d’oferir serveis en gal·lès als consells de salut. Malgrat aquests avenços a nivell polític, la incorporació de serveis en llengua gal·lesa en l’atenció sanitària continua sent desigual. Alguns informes han posat de manifest l’existència de buits continuats i d’incoherències en la prestació de serveis en gal·lès, cosa que ha suscitat interrogants sobre els reptes pràctics de la seva implementació i l’impacte que té en els usuaris. En aquest article s’analitzen les barreres estructurals i operatives que es troben els agents situats al nivell meso –en concret els consells de salut locals– responsables d’implementar les polítiques lingüístiques nacionals en l’atenció diària. Malgrat que l’anàlisi se situa en el context gal·lès, l’article aporta una visió més àmplia dels colls d’ampolla administratius que poden sorgir a l’hora d’implementar serveis públics en un context de llengües minoritzades. També destaca la necessitat d’analitzar críticament les dinàmiques institucionals que modulen la traducció de les polítiques a la pràctica i les implicacions per a llengües minoritzades com ara el gal·lès. , La lengua es un elemento clave en la prestación de una atención sanitaria de calidad, sobre todo en contextos en que los usuarios hablan una lengua minorizada. En Gales, el Gobierno galés ha reconocido la importancia de la inclusión lingüística a través de iniciativas como la estrategia More than just words, que tiene el objetivo de integrar la lengua galesa en los servicios de salud y de asistencia social. En 2018, la introducción del Reglamento núm. 7 sobre la lengua galesa marcó un avance normativo importante, ya que impuso obligaciones legales de ofrecer servicios en galés en los consejos de salud. A pesar de estos avances a nivel político, la incorporación de servicios en lengua galesa en la atención sanitaria sigue siendo desigual. Algunos informes han puesto de manifiesto la existencia de vacíos continuados e incoherencias en la prestación de servicios en galés, lo que ha suscitado interrogantes sobre los retos prácticos de su implementación y el impacto que tiene en los usuarios. En este artículo se analizan las barreras estructurales y operativas que encuentran los agentes situados al nivel meso –en concreto los consejos de salud locales– responsables de implementar las políticas lingüísticas nacionales en la atención diaria. Aunque el análisis se sitúa en el contexto galés, el artículo aporta una visión más amplia de los cuellos de botella administrativos que pueden surgir a la hora de implementar servicios públicos en un contexto de lenguas minorizadas. También destaca la necesidad de analizar críticamente las dinámicas institucionales que modulan la traducción de las políticas a la práctica y las implicaciones para lenguas minorizadas como el galés.

Presente, pasado y (sobre todo) futuro de la atención sanitaria en euskera [Present, past and (above all) future of healthcare in Basque] - Zarate Sesma, Jon; Montes, Aitor (Revista de Llengua i Dret, 2025)
Resumen La normalización de la atención sanitaria sería ofrecer una atención integrada basada en la evidencia y centrada en el usuario (paciente), lo que pasa por una atención en el idioma de elección del usuario. Para la consecución de dicha normalización, y teniendo en cuenta la complejidad del sistema sanitario centrado en el usuario, es necesario poner en marcha políticas que apuesten por el impulso de la conciencia lingüística entre los profesionales sanitarios y ofrecer estrategias para asegurar la asistencia sanitaria integral en euskera. Es imprescindible aprobar un nuevo decreto que reemplace el Decreto 67/2003 y que exija como mínimo el nivel C1 en euskera para el ejercicio de la profesión sanitaria. Del mismo modo, habría que registrar el idioma de elección del usuario a través de la oferta activa, impulsar los circuitos sanitarios en euskera (con la identificación de los servicios y profesionales euskaldunes) y poner en marcha la historia clínica en euskera. Resum La normalització de l'atenció sanitària seria oferir una atenció integrada basada en l'evidència i centrada en l'usuari (pacient), la qual cosa passa per una atenció en l'idioma d'elecció de l'usuari. Per a la consecució de l'esmentada normalització, i tenint en compte la complexitat del sistema sanitari centrat en l'usuari, cal posar en marxa polítiques que apostin per l'impuls de la consciència lingüística entre els professionals sanitaris i oferir estratègies per assegurar l'assistència sanitària integral en eusquera. És imprescindible aprovar un nou decret que reemplaci el Decret 67/2003 i que exigeixi com a mínim el nivell C1 d’eusquera per a l'exercici de la professió sanitària. Així mateix, caldria registrar l'idioma d'elecció de l'usuari a través de l'oferta activa, impulsar els circuits sanitaris en eusquera (amb la identificació dels serveis i professionals bascoparlants) i posar en marxa la història clínica en eusquera. Abstract Healthcare normalisation should involve evidence-based and user (patient)-centred integrated care, provided in the user’s language of choice. To achieve this normalisation, and bearing in mind the complexity of the user-centred healthcare system, it is necessary to implement policies that promote language awareness among healthcare professionals and to offer strategies to ensure comprehensive healthcare in Basque. It is essential to pass a new decree to replace Decree 67/2003, requiring a minimum level of C1 in Basque to work as a healthcare professional. The user’s language of choice should also be recorded by the healthcare system, promoting healthcare circuits in Basque (identifying services available in Basque and Basque-speaking professionals) and making medical records available in Basque. Laburpena Osasun-arretaren normalizazioa ebidentzian oinarritutako eta erabiltzailearengan (pazientearengan) zentratutako arreta integratua eskaintzea litzateke, hau da, nahitaez erabiltzailearen aukerako hizkuntzan. Osasun-sistemaren konplexutasunak beharrezkoa egiten du giza kapitalean oinarritutako kultura-aldaketa: hizkuntza-kontzientzia duten langile ekintzaileak. Eztabaida eta paradigma berriak, diskurtso berria, erabiltzailearengan kokatu behar da, eta ez medikuarengan. Etorkizuna, neurri handi batean, osasun-profesionalen artean hizkuntza-kontzientzia sustatzearen aldeko apustua egiten duten politiken mende dago, bai eta osasun-arreta integrala euskaraz bermatzeko estrategiak eskaintzen dituztenen mende ere. Ezinbestekoa da dekretu berri bat onartzea, 67/2003 Dekretua ordeztuko duena eta lanbide sanitarioan jarduteko gutxienez euskarazko C1 maila eskatuko duena. Era berean, erabiltzaileak arretarako aukeratzen duen hizkuntza eskaintza aktiboaren bidez erregistratu beharko litzateke, osasun-zirkuituak euskaraz sustatu beharko lirateke (zerbitzu eta profesional euskaldunak identifikatuta) eta historia klinikoa euskaraz abiarazi beharko litzateke.