El deteriorament del marc normatiu de les competències lingüístiques del personal sanitari a les Illes Balears. Els seus efectes sobre el règim tuïtiu de la llengua catalana - Ballester Cardell, Maria (Revista de Llengua i Dret, 2025)
Gairebé a punt de complir-se el quarantè aniversari de l’aprovació de la Llei 3/1986, de 29 d’abril, de normalització lingüística de les Illes Balears, continua molt viu el debat sobre el règim de capacitació lingüística del personal sanitari del Servei de Salut. Les successives revisions normatives sobre l’ús de les llengües oficials en aquest àmbit i la resposta judicial, tant respecte a l’establiment del requisit de coneixements de llengua catalana com a l’adopció de mesures potencialment regressives, són una mostra de les dificultats que comporta avançar cap a un marc jurídic estable que garanteixi adequadament els drets lingüístics dels usuaris en l’àmbit assistencial i sanitari. En aquest estudi s’analitzen les tensions provocades per les fluctuacions normatives que s’han produït en les darreres legislatures i la doctrina recent del Tribunal Constitucional en relació amb la rebaixa de les competències lingüístiques del personal sanitari del Servei de Salut de les Illes Balears. Aquestes circumstàncies, en conjunt, marquen una tendència regressiva i fan minvar el nivell de protecció de la llengua catalana a les Illes Balears. , Almost on the eve of the 40th anniversary of the approval of Law 3/1986, of 29 April, on the linguistic normalisation of the Balearic Islands, the debate on the language training regime for health service staff is still very much alive. The successive regulatory revisions on the use of the official languages in this field and the judicial response, with regard to both the requirement to know Catalan and the adoption of potentially regressive measures, are an example of the difficulties involved in moving toward a stable legal framework that adequately guarantees users’ language rights in the healthcare field. This study analyses the tensions caused by the regulatory fluctuations that have occurred in recent legislatures and the recent doctrine of the Constitutional Court in relation to the reduction in the level of language competence required by healthcare staff in the Balearic Islands Health Service. These circumstances, taken together, mark a regressive trend and lower the level of protection of the Catalan language in the Balearic Islands. , Casi a punto de cumplirse el cuadragésimo aniversario de la aprobación de la Ley 3/1986, de 29 de abril, de Normalización Lingüística de las Islas Baleares, continúa muy vivo el debate sobre el régimen de capacitación lingüística del personal sanitario del Servicio de Salud. Las sucesivas revisiones normativas sobre el uso de las lenguas oficiales en este ámbito y la respuesta judicial, tanto con respecto al establecimiento del requisito de conocimientos de lengua catalana como a la adopción de medidas potencialmente regresivas, son una muestra de las dificultades que comporta avanzar hacia un marco jurídico estable que garantice adecuadamente los derechos lingüísticos de los usuarios en el ámbito asistencial y sanitario. En este estudio se analizan las tensiones provocadas por las fluctuaciones normativas que se han producido en las últimas legislaturas y la reciente doctrina del Tribunal Constitucional en relación con la rebaja de las competencias lingüísticas del personal sanitario del Servicio de Salud de las Islas Baleares. Estas circunstancias, en conjunto, marcan una tendencia regresiva y disminuyen el nivel de protección de la lengua catalana en las Islas Baleares.

Health providers’ perceptions on language barriers in Catalonia’s public healthcare system - Rubio-Carbonero, Gema; Gil-Bardají, Anna (Revista de Llengua i Dret, 2025)
In this article, we present the results of an exploratory quantitative study on the situation of communication between healthcare staff in the Catalan public system and users with limited competence in the official languages of Catalonia. The study objective is to offer a comprehensive and empirically grounded overview of the current state of intercultural communication in the Catalan public health system, with and without the involvement of third-party mediation, as perceived by healthcare providers. Data were collected through a structured questionnaire administered to professionals engaged in direct patient care across public health centres in Catalonia, yielding a sample of 1 390 respondents. The findings underscore the high frequency and significant impact of language barriers in clinical encounters and highlight notable deficiencies in the resources currently available to address these challenges. , Aquest article presenta els resultats d’un estudi quantitatiu exploratori sobre la situació de la comunicació entre el personal sanitari del sistema públic català i els usuaris que tenen un coneixement limitat de les llengües oficials de Catalunya. L’objectiu de l’estudi és oferir una visió global i amb una base empírica de l’estat actual de la comunicació intercultural en el sistema públic de salut català –tant amb la mediació de tercers com sense– a partir de la percepció que en tenen els professionals sanitaris. Les dades es van recollir mitjançant un qüestionari estructurat administrat a professionals que treballen en l’atenció directa als pacients en centres públics de salut de Catalunya, que va permetre obtenir una mostra de 1.390 participants. Els resultats posen de manifest l’alta freqüència i el fort impacte de les barreres lingüístiques en les interaccions clíniques, així com mancances notables en els recursos disponibles actualment per afrontar aquests reptes. , Este artículo presenta los resultados de un estudio cuantitativo exploratorio sobre la situación de la comunicación entre el personal sanitario del sistema público catalán y los usuarios con un conocimiento limitado de las lenguas oficiales de Cataluña. El objetivo del estudio es ofrecer una visión global y con base empírica del estado actual de la comunicación intercultural en el sistema público de salud catalán –tanto con la mediación de terceros como sin ella– a partir de la percepción de los profesionales sanitarios. Los datos se recogieron mediante un cuestionario estructurado administrado a profesionales que trabajan en la atención directa al paciente en centros públicos de salud de Cataluña, con el que se obtuvo una muestra de 1.390 participantes. Los resultados ponen de manifiesto la elevada frecuencia y el fuerte impacto de las barreras lingüísticas en las interacciones clínicas, así como carencias notables en los recursos disponibles actualmente para afrontar tales desafíos.

Presente, pasado y (sobre todo) futuro de la atención sanitaria en euskera [Present, past and (above all) future of healthcare in Basque] - Zarate Sesma, Jon; Montes, Aitor (Revista de Llengua i Dret, 2025)
Resumen La normalización de la atención sanitaria sería ofrecer una atención integrada basada en la evidencia y centrada en el usuario (paciente), lo que pasa por una atención en el idioma de elección del usuario. Para la consecución de dicha normalización, y teniendo en cuenta la complejidad del sistema sanitario centrado en el usuario, es necesario poner en marcha políticas que apuesten por el impulso de la conciencia lingüística entre los profesionales sanitarios y ofrecer estrategias para asegurar la asistencia sanitaria integral en euskera. Es imprescindible aprobar un nuevo decreto que reemplace el Decreto 67/2003 y que exija como mínimo el nivel C1 en euskera para el ejercicio de la profesión sanitaria. Del mismo modo, habría que registrar el idioma de elección del usuario a través de la oferta activa, impulsar los circuitos sanitarios en euskera (con la identificación de los servicios y profesionales euskaldunes) y poner en marcha la historia clínica en euskera. Resum La normalització de l'atenció sanitària seria oferir una atenció integrada basada en l'evidència i centrada en l'usuari (pacient), la qual cosa passa per una atenció en l'idioma d'elecció de l'usuari. Per a la consecució de l'esmentada normalització, i tenint en compte la complexitat del sistema sanitari centrat en l'usuari, cal posar en marxa polítiques que apostin per l'impuls de la consciència lingüística entre els professionals sanitaris i oferir estratègies per assegurar l'assistència sanitària integral en eusquera. És imprescindible aprovar un nou decret que reemplaci el Decret 67/2003 i que exigeixi com a mínim el nivell C1 d’eusquera per a l'exercici de la professió sanitària. Així mateix, caldria registrar l'idioma d'elecció de l'usuari a través de l'oferta activa, impulsar els circuits sanitaris en eusquera (amb la identificació dels serveis i professionals bascoparlants) i posar en marxa la història clínica en eusquera. Abstract Healthcare normalisation should involve evidence-based and user (patient)-centred integrated care, provided in the user’s language of choice. To achieve this normalisation, and bearing in mind the complexity of the user-centred healthcare system, it is necessary to implement policies that promote language awareness among healthcare professionals and to offer strategies to ensure comprehensive healthcare in Basque. It is essential to pass a new decree to replace Decree 67/2003, requiring a minimum level of C1 in Basque to work as a healthcare professional. The user’s language of choice should also be recorded by the healthcare system, promoting healthcare circuits in Basque (identifying services available in Basque and Basque-speaking professionals) and making medical records available in Basque. Laburpena Osasun-arretaren normalizazioa ebidentzian oinarritutako eta erabiltzailearengan (pazientearengan) zentratutako arreta integratua eskaintzea litzateke, hau da, nahitaez erabiltzailearen aukerako hizkuntzan. Osasun-sistemaren konplexutasunak beharrezkoa egiten du giza kapitalean oinarritutako kultura-aldaketa: hizkuntza-kontzientzia duten langile ekintzaileak. Eztabaida eta paradigma berriak, diskurtso berria, erabiltzailearengan kokatu behar da, eta ez medikuarengan. Etorkizuna, neurri handi batean, osasun-profesionalen artean hizkuntza-kontzientzia sustatzearen aldeko apustua egiten duten politiken mende dago, bai eta osasun-arreta integrala euskaraz bermatzeko estrategiak eskaintzen dituztenen mende ere. Ezinbestekoa da dekretu berri bat onartzea, 67/2003 Dekretua ordeztuko duena eta lanbide sanitarioan jarduteko gutxienez euskarazko C1 maila eskatuko duena. Era berean, erabiltzaileak arretarako aukeratzen duen hizkuntza eskaintza aktiboaren bidez erregistratu beharko litzateke, osasun-zirkuituak euskaraz sustatu beharko lirateke (zerbitzu eta profesional euskaldunak identifikatuta) eta historia klinikoa euskaraz abiarazi beharko litzateke.